Клінічна ефективність преконцепційної підготовки у жінок з інфекціями, що передаються статевим шляхом, після програми ЕКЗ
Основний зміст сторінки статті
Анотація
Мета дослідження: доведення клінічної ефективності преконцепційної підготовки у жінок з інфекціями, що передаються статевим шляхом (ІПСШ), в анамнезі після проведеної прегравідарної підготовки перед застосуванням циклів допоміжних репродуктивних технологій (ДРТ).
Матеріали та методи. Запропоновану нами прегравідарну підготовку проведено 115 жінкам, із них у 56 жінок, які увійшли до І групи й одержували запропоновані нами лікувально-профілактичні заходи, програма ДРТ завершилася вагітністю. Стандартну прегравідарну підготовку проведено 132 жінкам, із них у 55 жінок, які увійшли до ІІ групи й одержували загальноприйняті лікувально-профілактичні заходи, програма ДРТ завершилася вагітністю.
Був проведений клінічний аналіз перебігу вагітності, пологів та стану новонароджених у 111 жінок з I та ІІ груп. Усі пацієнтки І та ІІ груп мали ІПСШ в анамнезі. Статистичне оброблення результатів досліджень виконано з використанням стандартних програм «Microsoft Excel 5.0» та «Statistica 8.0».
Результати. Загрозу переривання вагітності відзначали значуще рідше у І групі – 6 (10,7 %) пацієнток, ніж у жінок ІІ групи –19 (34,5 %; р<0,001); завмерлу вагітність у жінок І групи фіксували у 3 (5,3 %) випадках проти 6 (10,9 %) випадків у пацієнток ІІ групи; мимовільне переривання у І триместрі вагітності відбулося у 2 (7,1 %) осіб І групи проти 4 (7,3 %) – у ІІ групі. Вагітність була перервана у 5 (8,9 %) вагітних у І групі та у 10 (18,2 %) – у ІІ групі (р<0,05).
Загрозу пізнього аборту у жінок І групи виявляли достовірно рідше, ніж у пацієнток ІІ групи, – 4 (7,8 %) проти 12 (26,7 %) відповідно (р<0,05). Синдром затримки росту плода у вагітних І групи спостерігався достовірно рідше, ніж у вагітних ІІ групи, – 11 (21,6 %) проти 17 (37,8 %) відповідно (р<0,05). Під час кардіотокографії (КТГ) задовільний стан плода визначали у 40 (78,4 %) вагітних І групи, що статистично значуще більше, ніж у ІІ групі – 23 (51,1 %; р<0,05) випадки.
Сумнівні дані нестресового тесту рідше спостерігали у І групі – у 10 (19,6 %) пацієнток проти 15 (33,3 %) вагітних ІІ групи (р<0,05). Патологічні дані КТГ були зареєстровані в 1 (2,0 %) жінки І групи проти 7 (15,6 %) вагітних ІІ групи (р<0,05). Ризик розвитку дистресу у пацієнток І групи становив 13,9 % (95 % СІ: 7,8–20,0), RR=0,5 (95 % СІ: 0,16–0,66; p=0,002), що підтверджує вплив прегравідарного комплексу лікувально-профілактичних заходів на зниження частоти дистресу плода у вагітних І групи.
Передчасні пологи спостерігали у достовірно меншої кількості пацієнток І групи, ніж у ІІ групі (6 (11,7 %) проти 12 (26,7 %) осіб; р<0,05). Стан новонароджених у І групі у 49 (85,9%) випадках був задовільним, а загальний рівень дітей, народжених в асфіксії, зменшився у І групі у 2,5 раза (р<0,05).
Висновки. Патогенетично обґрунтована прегравідарна підготовка та терапія виявились ефективними для настання вагітності за допомогою ДРТ та сприятливого результату вагітності у 48,6 % жінок; для зниження репродуктивних втрат – у 2 рази, загрози переривання вагітності – у 3,2 раза, загрози передчасних пологів – в 1,6 раза, прееклампсії та затримки росту плода – в 1,5 раза і дистресу плода під час пологів – у 2,2 раза.
Блок інформації про статтю
![Creative Commons License](http://i.creativecommons.org/l/by/4.0/88x31.png)
Ця робота ліцензується відповідно до Creative Commons Attribution 4.0 International License.
Автори зберігають авторське право, а також надають журналу право першого опублікування оригінальних наукових статей на умовах ліцензії Creative Commons Attribution 4.0 International License, що дозволяє іншим розповсюджувати роботу з визнанням авторства твору та першої публікації в цьому журналі.
Посилання
World Health Organization. Global health sector strategy on Sexually Transmitted Infections, 2016-2021 [Internet]. Geneva: WHO; 2016. 64 p. Available from: https://www.who.int/publications/i/item/WHO-RHR-16.09.
Rischuk SV, Kahiani EI, Tatarova NA, Mirskiy VE, Dudnichenko TA, Melnikova SE. Infectious and inflammatory diseases of female genital organs: general and specific issues for infectious process: study guide. Saint Petersburg: SZGTU I. Mechnikov; 2016. 84 p.
Kulakov VI, Ordzhonikidze NV, Tiutiunik VI. Placental Insufficiency and Infection. Moscow: Practical Medicine; 2004. 494 p.
Cherniak MM, Korchynska OO. The status update on the problem of placental insufficiency in women with aggravated obstetric history. Clinical Pract Pediatr. 2018;4(30):42-8.
Kolomiitseva AH, Didenko LV, Chernenko TS. Prediction and prevention of pregnancy complications. Pediatr, Obstet Gynecol. 2008;(1):52-3.
Laba O.V. Preventive controls for fetoplacental insufficiency in women with risk and threat of premature labour (Literature review). Reprod Health Woman. 2021;(2):32-6.
Sukhikh GT, Vanko LV, Khodzhaeva ZS. Perinatal-related endothelial dysfunction. Obstet Gynecol. 2018;(5):3-7.
Fedorova MV. Placental insufficiency. Obstet Gynecol. 1997;5:40-3.
Tiutiunnik VL. Infection influence on pregnancy progress, fetus and newborn. Bull Rus Assoc Obstet Gynecol. 2019;(1):20-5.
Unanyan AL, Snarskaya ES, Lomonosov KM. Sexually transmitted infections role in female infertility development: strategies for therapy and prevention. Rus J Skin Venereal Dis. 2014;(5):59-62.
Timoshilov VI, Lastovetskii AG. Risk factors for contamination and spread of sexually transmitted infections: analytical review and expert judgement. Bull New Med Technol. 2018;(12):2.
Prilepskaya VN, Dovlethanova ER. Chlamydial infection in obstetrics and gynecology. Women’s Health. 2015;8:140-5.
World Health Organization. Global Strategy For the Prevention and Control of Sexually Transmitted Infections: 2006 - 2015: breaking the chain of transmission [Internet]. Geneva: WHO; 2022. 61 p. Available from: https://apps.who.int/iris/handle/10665/43853.
Maltseva LI. Contemporary issues of infectious pathology in obstetrics and gynecology. Moscow: Practical Medicine; 2020. 41 p.
World Health Organization. WHO Guidelines for the treatment of neisseria gonorrhoeae [Internet]. Geneva: WHO; 2016. 61 p. Available from: https://www.who.int/publications/i/item/978 9241549691.
Mavrov HI, Shcherbakova YuV, Osinska TV. The latest methods of controlling sexually transmitted infections. Inf Dis. 2019;1(95):4-10.
Bondarenko HM, Mavrov HI, Osinska TV. Trichomonas vaginalis invasion problem of reproductive medicine. J Nat Acad Med Sci Ukr. 2016;22(4):368-76.
Guffey MB, Richardson B, Husnik M, Makanani B, Chilongozi D, Yu E, Ramjee G, et al. HPTN 035 phase II/IIb randomised safety and effectiveness study of the vaginal microbicides BufferGel and 0.5 % PRO 2000 for the prevention of sexually transmitted infections in women. Sex Transm Infect. 2014;90(5):363-9. doi: 10.1136/sextrans-2014-051537.
Abramchenko V, Kostyuchek D, Hadzhieva E. Purulent-septic infection in obstetrics and gynecology. St. Petersburg: SpetsLit; 2005. 459 p.
Petrov YuA, Bragina TV. Pregnancy, childbirth, the condition of fetus and newborn in mothers with chlamydial infection. Chief Phys South Rus. 2020;2(72):23-6.
Savicheva AM. Maternal, fetal and newborn infections. Pediatrician. 2014;5(3):20.
Gizinger OA, Ziganshin OR, Balan VE. Complex therapy of sexually transmitted viral infections. Med Alphabet. 2019;1(3):26-30.
Shcherbyna MO, Vyhivska LA. Perinatal infections as the actual time being problem. Obstet Gynecol Genetics. 2018;4(2):25-32.
Krotik OI. Obstetric and perinatal outcomes of delivery after drt in women with a history of sexually transmitted infections. Ukr J Health Woman. 2022;1(158):25-33.
Mintser OP. Statistical research methods in clinical medicine. Pract Med. 2010;3:41-5.
Lang TA, Sesik M. How to describe statistics in medicine: a guide for authors, editors and reviewers. Moscow: Practical Medicine; 2011. 480 p.